Úvod do KDE
Predchádzajúci | Kapitola 4. Jak ovládnuť okná | Ďalší

# 4.3. Virtuálne pracovné plochy

Tak, a čo to bolo s tým "sticky" tlačítkom?

Môže sa Vám stať, že budete mať na ploche viac okien, než miesta. V tom prípade máte tri možnosti:

1. Nechať všetky okna otvorené. (Mierne neprehľadné.)

2. Ikonifikovať okná, ktoré nepotrebujete a prepínať sa medzi nimi klávesnicou Alt-Tab alebo cez pruh úloh. (Stále ešte neprehľadné a trochu pracné.)

3. Alebo (ako doporučuje 11 z 10 Unixových guru): Robiť presne to čo naozajstné operačné systémy keď majú málo pamäte. Používať virtuálnu pamäť, alebo v našom prípade virtuálne pracovné plochy.

C je správne! KDE vie obsluhovať niekoľko virtuálnych obrazoviek a každá z nich môže obsahovať vlastné okná. Môžete medzi nimi ľahko prepínať kliknutím na jedno z tlačítok na panely. Alebo použite klávesovú kombináciu Ctrl-F1...F8, prípadne Ctrl-Tab pre cyklické prepínanie. Ak pôjdete s myšou k okraju obrazovky a chvíľku ju tam podržíte, prepnete sa na vedľajšiu obrazovku v danom smere.

Virtuálne obrazovky sú veľmi šikovné. Občas sa Vám ale môže stať, že budete potrebovať jedno okno na všetkých virtuálnych pracovných plochách. Napr. malé okno s hodinami, alebo chatom. A to je presne situácia, kedy použijete vyššie spomínané "sticky" tlačítko. Sticky tlačítko prišpendlí okno na pozadie, takže bude viditelné na všetkých virtuálnych pracovných plochách.

Samozrejme je to možné použiť pre prenos okna na inú virtuálnu obrazovku, ale na to existuje omnoho jednoduchšia varianta. Vyvolajte kontextové menu aktuálneho okna a nájdete v ňom položku "Na pracovnú plochu" a pod ňou sa skrýva dalšie menu, kde si vyberiete požadovanú virtuálnu obrazovku.

Predchádzajúci | Domov | Ďalší
Pruh úloh (Taskbar) | Hore | Zložky súborov alebo organizácia súborov